Pavlova uporaba športskog rječnika i metafora. Ciljno usmjereno ljudsko/kršćansko djelovanje (Zbornik radova međunarodnog teološkog skupa KBF-a u Splitu, 2019)
Kao baštinik i dobar poznavatelj helenističkoga svijeta u čiju kulturuspada i organiziranje raznih športskih natjecanja, Pavao je jedininovozavjetni pisac koji obilnije rabi športsku metaforiku u izricanju iprenošenju svojih stavova i teoloških ideja. Autor u ovomu radu književnomi kontekstualnom analizom istražuje sve športskim motivimabogatije Pavlove tekstove (1 Kor 9,24-27; 1 Sol 2,1s.19; Fil 1,27-30;2,16; Gal 2,1s; 5,7; Fil 3,12-16; 4,1.3; Rim 9,16; 15,30), uočavajućinjihovu povijesnu ukorijenjenost i misaonu nosivost. Gotovo svi tekstovisa športskom metaforikom – a Pavao je rabi u gotovo svim svojimizvornim spisima, od prvoga do posljednjega – premda ne na istinačin i s istom težinom, odražavaju Pavlova parakletska, posebnoauto-egzemplarna nastojanja u oblikovanju kršćanskoga ponašanjasvojih naslovnika. To je ponašanje kao i Pavlov život i vjerovjesničkodjelovanje obilježeno pravilnom uporabom slobode koja ne zaobilazi,već integrira odricanje, samosvladavanje i disciplinu; maksimalnomzauzetošću, upornošću i trudom; dinamikom koja se probija odstarta do cilja, računajući i s neuspjehom; koncentriranošću na bitno;odvažnošću, neustrašivošću i nadom; pravilnošću i poštivanjem pravila;vođenjem računa o drugom i drugačijem u poštivanju svakoga;uvježbanošću, borbenošću i izdržljivošću sve do smrti; ciljnom usmjerenošćusvekolikog ljudskog/kršćanskog djelovanja. Športskom metaforikom,posebno vrlo čestom metaforom trčanja, a onda i šakanja,Pavao insistira na ciljnoj usmjerenosti kršćanskoga života koji nikadanije siguran u uspjeh i koji uvijek strepi pred mogućim neuspjehom.Šport kao ni vjera ne poznaju sustav osiguranja i sigurnosti. Maksimalnazauzetost oko cilja, rad na sebi i usmjerenost života samo supretpostavke kojima ljudi otvaraju prostor Bogu za ostvarenje njegovihobećanja. Konačni uspjeh kršćanskoga života stvarnost je konačneBožje prosudbe i u konačnici njegove milosti. U kršćanskom životu,za razliku od športa, nagradu ne dobiva samo najbolji pojedinac, negosvi koji stignu do cilja. Naime, i kada rabi športske metafore, Pavaoih modificira i udaljava se od njih svojim uvjerenjem o Božjem spasiteljskomzahvatu u Kristu. U zaključku autor ističe Pavlovo uočavanjepovezanosti i sličnosti/istosti športskog i vjerničkog ponašanja. Športpromiče samopouzdanje, određene vrijednosti, norme i ideale, poštivanjepravila, timski rad, hrabrost, odvažnost, duh pobjede i gubitništva,vježbanje volje u svakom smislu, a bez toga ni vjera u Boga kojise objavio u Kristu, a posebno njome prihvaćen vjernički način životane mogu opstati. U športskoj težnji koja se u suvremenom olimpijskomduhu definira kao uvijek jače, više i brže moguće je, pavlovskimpogledom, vidjeti horizont transcendentnog iskustva i želje, odnosnoeshatonske usmjerenosti vjerničkih nastojanja i života. Šport je zaPavla, kao i život, zauzetost oko cilja koji je u budućnosti, ali Božjoj iu konačnici o Bogu ovisnoj. unlike in sport, the reward is not given only to the best individual,but to all who reach the goal. Namely, even when using the sportsmetaphors, Paul modifies them and moves away from them in accordancewith his conviction of God’s salvation in Christ. In conclusionthe author points out Paul’s observation of the connection andsimilarity/sameness of sports and religious behaviour. Sport promotesself-confidence, certain values, norms and ideals, respectingthe rules, team work, boldness, courage, the spirit of victory andloss, exercising will in every sense, and without it, faith in God thatis revealed in Christ cannot survive. In the sports aspiration that isdefined in the contemporary Olympic spirit as ever stronger, better,faster, by Paul’s view, it is possible to see the horizon of transcendentexperience and wish, i.e. the eschatological orientation of thebelievers’ endeavours and lives. For Paul, sport, just like life, is acommitment to the goal which is in the future, but in the future ofGod and ultimately dependent on God.